Livet följer sin egen vilja
STEVE LOPEZ POlNTS WEST
"Points West" av Steve Lopez.
En förman på ett bygge i Griffith Park hörde smällen.
Oj!
Han såg en cyklist göra en kullerbytta från cykeln
och dyka med huvudet före i den hårda asfalten på Riverside Drive.
God morgon, mina damer och herrar.
Vi landar snart i Los Angeles
och ber er se till att era säkerhetsbälten är fastspända...
Ett nödsamtal kallade ut räddningstjänsten från Station 76.
-Vad hände? -Du var med om en olycka.
-Vet du vad som hände? -En olycka, verkligen?
Jag minns inget av det här, inte heller orsaken till vurpan.
-Våra batterier är slut. -Jag har varit här i sex...
Hör på. Vänta lite. Vi ska strax...
Hypokondriker.
OP-sal 2.
Vid County-USC fanns närmaste akutmottagning,
och jag insåg snabbt
att om man befinner sig där
utan större skador än en bula i skallen,
tillhör man de lyckligt lottade.
Oj.
Redo.
Det här känns inte riktigt bra.
Tack.
Du har inga nya meddelanden.
Okej.
Verkligen?
Läkarna sa att jag kunde vänta mig desorientering i upp till fyra veckor.
Jösses.
Jag fiskar inte efter medömkan. Jag vill bara att ni ska veta...
Jag fiskar inte efter medömkan.
Jag vill bara att ni förstår bakgrunden
om jag börjar skriva om vilket toppenjobb
guvernör Schwarzenegger gör.
S-C-H-W-A-R-Z... Strunt i det.
Föråldrat. Saknar sammanhang.
Synk: stoffinho17
Så frågan är...
Hej, Toby.
Teoretiskt kunde jag, med tanke på att han har gett upp
sin position i muskelbyggartidningarna, kanske få intervjua honom?
Okej. Är min icke-germanska härstamning ett problem?
Du förstår... Det blir roligt. Det är bara en artikel.?
Måste jag gå på steroider länge för att ens få fråga?
Bra.
Gail, jag gillar referensen till "detta bör beaktas",
men flyttar nog ner det ett stycke.
-Skicka över det bara. -Tack. Du ska få ett nytt skrivbord.
God morgon, mina herrar.
-Tack, Brigitte. -Hej. Kolla här.
Enligt en studie är andelen amerikaner under 35 år
som läser tidningar nu under 40 % .
-Fyrtio? -Fyrtio.
Gruppen som minskar mest är högutbildade kvinnor.
-Dra i mitt finger. -Jösses.
Hej, raring.
"Välkommen, Steve" vore trevligt.
Tack. När Lopez och jag började...
Fick ni gå tre mil till skolan i snön utan skor?
...brydde sig folk om världen.
-Eller hur? -Folk brydde sig.
Vi ligger i krig och det enda som säljer
är muffbilder av Lindsay Lohan.
Tryckte nån verkligen det där?
-Jag trodde att det var på webben. -Okej.
-Jag menar bara... -Jag såg inte.
...att om man trycker en utmärkt
artikel på första sidan om hur storföretagen profiterar på kriget
och får mindre än tio läsarreaktioner...
-Men... -Artikeln var bra.
-Tack. Läste du den? -Ja.
-Jaså? -Jag läste den inte, men älskade den.
Samtidigt får Lopez skrubbsår i pannan
och får typ 75 mejl
från oroliga läsare.
-Jag jobbade hårt med artikeln. -Ursäkta i så fall.
Det är nåt galet med världen.
Hallå, det är nåt galet med världen.
Ditt ansikte sårar mina känslor.
Det där är trakasseri.
-Mary? -En miljögrupp studerar...
-Snälla. -...kemiska gifter
-i människors kroppar. -Jag...
-Ge blod och skriv om det. -Jag ska kolla mejl.
Det vore nog en bra idé för dig.
Kul att du tycker det. Redan gjort.
Vad tänker du?
Jag tänker: "Nej, tack."
Det var kul. Folk älskar när du blöder.
-Läsare. -Lurad.
Vad kallas det du nyss gjorde?
-Transferens. -Freud.
Freud. Tack. Nej.
Tråkigt med ansiktet.
-Jag hatar nålar. -Skriv det.
Ursprungligen ett läger för nybyggare
utanför vad som då var byn Los Angeles.
Det kallades La Plaza Abaja, eller Lägre torget.
Gillar du Stevie Wonder?
My Cherie Amour, Sunshine of My Life.
Signed, Sealed, Delivered.
Man borde inte skriva på fiolen.
Man borde behandla den som ett barn och skydda den.
Du har bara två strängar.
Jag vill bara spela musik,
och det här är problemet.
Den saknas, den saknas, den fungerar inte.
Men så är det i allmänna skolor i Cleveland.
Där finns många militärstatyer.
-Väldigt militärisk stad. -Är du därifrån?
Där finns inte många musiker.
Där finns Severance Hall och The Music Settlement.
Ohio State University.
Men i Los Angeles finns Los Angeles-polisen, LA Times
och Los Angeles Lakers.
De är också arméer. Militärt regemente, experiment,
Roman Gabriel, romersk katolicism, överste Sanders,
-men den här... -Sanders.
...är orkesterns quarterback.
Cellon kan beledsaga honom,
men inte vara konsertmästare.
Han spelar solostämman. ltzhak Perlman, Jascha Heifetz.
Man kan inte spela i Cleveland på vintern
på grund av all is och snö.
Så jag föredrar Los Angeles, Beethovens stad,
det regnar aldrig i södra Kalifornien.
Om det gör det går jag in i tunneln
och spelar så mycket jag vill.
Jag är mållös över statyn. Är inte du?
-Trevligt att träffas. -Vet du hur den kom hit?
-Nej. -De kanske lämnade av den sent på natten.
Det är fantastiskt att sitta här i timmar och titta på den.
-Det är helt otroligt. -lngen aning.
Det är helt otroligt
att en så stor man som Beethoven är Los Angeles ledare.
Ja.
Jag är Steve Lopez, LA Times.
-Lopez, L-O-P-E-Z? -Ja.
Lopez, Los Angeles Times. Mr Lopez.
-Vad heter du? -Lopez.
Nathaniel Anthony Ayers Junior.
N-A-T-H-A-N-l-E-L A-N-T-H-O-N-Y
A-Y-E-R-S J-U-N-l-O-R.
Eller bara J-R-punkt.
Ursäkta mitt yttre. Jag har haft lite problem.
Jag också.
Vilka är Nancy, Paul och Craig?
De var mina klasskamrater vid Juilliard.
God dag, Juilliard School.
Akademisekreteraren, tack.
Vad är på gång?
Topphemligt. Jag kan inte berätta.
-Hur många? -Fler än vi kan undvara.
Så här fungerar det tydligen.
När börsen sjunker måste vi avskeda reportrar.
När börsen rasar får vi avskeda ännu fler.
Det skapar ju inte...
Hej, Steve Lopez från LA Times. Jag undrar
om en Nathaniel Anthony Ayers har studerat hos er.
A-Y-E-R-S. Ursäkta.
Barnsäkert lock.
-Hur mår vår son, förresten? -Bra.
Han trivs i skolan. Han gillar sin homosexuelle rumskamrat.
Du borde ringa honom.
-Det har jag gjort. -Du ljuger.
Jag söker honom. Han ringer inte upp.
-Han ringer upp mig. -Mary...
-Försök igen. -Ja, Mary.
-Ja, Steve.
-Jag måste ta samtalet. -Toppen.
-För jag har ingen story. Hallå? -Ring honom.
Beklagar, vi har inga uppgifter
om nån Nathaniel Anthony Ayers vid Juilliard.
Verkligen?
Då har jag ingen story.
Tack för att ni kollade.
Jag gör inte den där blodgrejen.
VlOLlNKlLLEN
Jag har för många andra bra uppslag.
Min pappa blir imponerad när han får höra att jag har träffat dig.
Han älskar din spalt.
Och du själv?
-Jag läser inte tidningar så ofta. -Jag förstår.
Men när jag gör det...
Oj! Ska jag fylla alla de där?
Jag behöver också lite hår och lite urin.
Enkelt.
-Då så. -Okej.
Knyt handen.
Kom igen.
Fan också.
-Lopez. -Mr Lopez?
Ja, kan du vänta lite?
Jag har lite tekniska problem.
Det här är Rosie Delgado från Juilliard School.
Mr Lopez?
Ja, fortsätt.
Efter vårt samtal kom jag på att jag bara kollade våra examinater.
Så jag tittade i matrikeln, och där fanns han.
Nathaniel Anthony Ayers skrevs in 1970
och hoppade av mot slutet av andra studieåret.
Tack.
"Points West" av Steve Lopez. Nathaniel var blyg när vi först träffades.
Han drog sig... Han backade undan.
Han... Nathaniel är... Är vadå?
Nathaniel är... En bra artikel är vad Nathaniel är.
Nathaniel är försvunnen.
Fan också.
-Tvättbjörnar. -Jaså?
-De är skyldiga. -Jösses.
Vad gör de? Äter gräset?
Nej, de äter maskar i gräset.
Äter de maskar i gräset?
Ja. Det ser för jävligt ut.
-Vet du hur jag blev av med dem? -Nej.
Prärievargsurin.
-Oj. Prärievargsurin? -Allvarligt. l pulverform.
-Märkligt. -Det är en hel industri.
Lustigt.
-Jag heter Neil, förresten. -Okej.
Ångest, rastlöshet, lyckorus. Om du känner...
Jag kunde inte sova på nätterna...
Oj. Och hur ska det användas?
Ska jag sprida det i trädgården?
Först kan du blanda urinpulvret med vatten.
-Vänta. Kan jag? -Jag kanske skulle ha sagt "måste".
Sen hänger du påsar med vätskan i trädgrenar.
Gör folk så här i hela södra Kalifornien?
Jajamän. Förra månaden sålde jag lite till Paula Abdul.
Men inte Simon Cowell? För det vore spännande. Förstår du?
Jag ringer tillbaka sen.
Hej.
Hej, Nathaniel.
Kommer du ihåg mig?
Beklagar.
Har du tid ett ögonblick när du är klar?
Säg till, bara.
Jag råkade se dig och tänkte...
Det var inget.
Mr Steve Lopez, LA Times, Los Angeles, Kalifornien.
Hej, Nathaniel.
Jag söker efter mr Beethoven,
men han far bort som en dröm.
Jag försöker komma i form, men jag har inga noter.
Beethovens Stråkkvartett, opus 59, nummer 1,
Violinkonsert, opus 61 i D-dur,
Konsert nr 5, opus 73 i Ess dur, röd bil, grön bil,
en polisbil, och Gud är på andra sidan muren.
Jag måste gräva en grop och gräva ner mänsklig avföring.
De hade inte anständigheten...
Jag har letat efter dig.
-...att använda toa. -Du har visst flyttat.
Det är fint här, för man kan spela musik
och duvorna applåderar när de lyfter,
och där ligger LA Times-byggnaden.
-Jag jobbar där. -Mr Steve Lopez, kolumnist.
New York, Cleveland, oviktigt.
Jag behöver bara titta upp
för att veta var jag är.
Jag skulle vilja...
Jag är i LA, Kalifornien,
-LA Lakers. -...skriva om dig
i tidningen.
Magic Johnson Theaters.
Han är basketspelare men också en stor svart man.
Om jag skulle skriva en artikel om dig?
Los Angeles Times, Los Angeles-tidning.
-Kolumnist Steve Lopez. -Ja, det är jag.
Får jag spela in det här? Jag vill skriva en artikel om dig.
En kolumn om hur en kille som du hamnar på gatan.
-Vad säger du? -Mr Lopez får göra
vad mr Lopez behöver göra.
lngen kan förbjuda Lopez att göra det han vill.
Är du i flygplanet?
Nej, jag står här.
Jag vet inte hur Gud fungerar.
På Juilliard sa de att du hoppade av dina studier där.
Jag misslyckades på Juilliard.
-Vad hände? -Det funkade inte.
Jag vet inte vad som hände.
Ska jag kontakta nån? Anhöriga?
Anhöriga? Miss Floria Ayers, min mamma.
Hon har skönhetssalong. Skönhet är konst. Musik är skönhet.
Jag går inte dit. Jag fixar min egen frisyr,
men mamma har alla i trakten som kunder.
De går gärna dit. Hon är en fantastisk kvinna.
Men du kan inte prata med henne, för hon är död.
Det var tråkigt att höra.
Vem ska jag ringa?
216-962-67 46.
Vems nummer är det?
Det är rena drömmen här ute, mr Lopez.
Solen skiner. Nätterna är kalla och stilla
och jag ser att alla ler.
-Levererad några timmar före... -Folk vill veta...
Hej, jag söker Jennifer Ayers-Moore.
Hur ska vi vinna kriget?
Hallå?
Hej, jag är Steve Lopez från LA Times.
Jag talade med din moster, tror jag. Hon föreslog att jag skulle ringa dig.
-Om vad? -Om din bror, Nathaniel.
Är han död?
Va? Nej, han lever.
Mår han bra?
Han... Ja. Han är hemlös. Du kanske inte vet det.
Han är mycket klipsk. Får jag spela in?
MÄN KOMMER FRÅN MARS, HON STAL MlN PENlS
Och begåvad. Juilliard och så.
Ursäkta.
-Vad hette du? -Steve Lopez.
Varför ringer du mig?
Jag ska skriva en artikel om Nathaniel.
Varför?
Det är mitt jobb. Alla har en historia att berätta, och det är intressant
att en Juilliard-elev nu är hemlös.
Han verkar klipsk och vänlig och...
Han spelar violin på gatorna och jag tänkte...
Spelar han violin nu?
Ja. Hurså? Spelade han nåt annat tidigare?
Hej då, mamma.
-God morgon, Nathaniel. -God morgon, miss Little John.
Vad tänkte du spela för mig?
Lite Beethoven. Jag älskar Beethoven.
Han var yngre än jag när han började spela piano.
Jag ville spela piano, men alla spelade piano
och det finns bara ett i skolan så det är svårt att hinna öva.
Så jag valde cello. Knappt nån i skolan ville spela cello.
Beethoven komponerade redan när han var elva.
Jag är redan äldre än så,
så jag har mycket att ta igen.
Låt mig höra dig spela.
Nog var han begåvad. Jag ringde hans mor den kvällen.
Jag sa att han var det mest begåvade barn jag nånsin hade träffat på.
Jag sa att om han satsade helt på musiken,
verkligen satsade helhjärtat, så skulle hela världen ligga öppen för honom.
Och det gjorde han.
Kolla om miss Marthas peruk är klar. Den ligger på köksbordet.
Okej, mamma.
Miss Florence, jag är tillbaka om tio minuter.
Han får ingen sömn.
Han kommer att ta kål på flickan...
10 000 dollar! Jag sa att han borde köpa nåt verkligt fint till mig.
Snart gjorde han inget annat än spelade.
lngen football eller baseball. Bara musik.
Dag ut och dag in.
Hela världen förändrades omkring honom.
Men han brydde sig bara om en enda sak.
Musik.
Är du vaken?
Vet du vad jag hör när du spelar?
Jag hör Guds röst...
Jag menar allvar.
Du har en stor gåva, vännen.
En utväg.
Hela världen ligger öppen för dig.
"Points West" av Steve Lopez.
Nathaniel var blyg första gången vi träffades. Punkt.
Han backade undan när jag gick fram för att säga
att jag gillade hur hans violinspel
överröstade tryckluftsborrarna
Hjälp oss.
på Grand Street. Punkt.
ORKANEN KATRlNA
Nathaniels första instrument var cello.
Märkligt nog gick han aldrig hos en violinlärare.
Han har aldrig... Punkt.
Han har aldrig fått violinutbildning.
Han gick över till violin när han blev hemlös.
Violinist med två strängar
En dag frågade jag honom om hans förhoppningar och drömmar.
"Enkelt", sa han. "Jag vill få de saknade två strängarna. "
Käre mr Lopez,
imorse läste jag din artikel om gatumusikern
och blev djupt rörd.
Jag spelade på denna cello i 50 år,
tills jag fick reumatism.
Var vänlig och ge den till mr Ayers,
tillsammans med mina böner för hans hälsa och säkerhet.
-Nathaniel! -Jag försöker bara
städa upp här i tunneln.
-Nathaniel! -Men de låter mig inte hjälpa dem.
Jag står inte ut med det.
-Jag vill inte se allt förfall... -Är du galen?
...de respekterar inte Beethoven...
Vad håller du på med?
...jag säger till alla att jag inte står ut med...
-Nathaniel! -...detta förfall. Jag vägrar.
Stanna där!
Jag vill inte se detta förfall här i tunneln.
Bra.
Minns du att jag tänkte skriva om dig?
Jag har gjort det.
När folk läste att du spelade på två strängar
tyckte några att du skulle ha nåt bättre att spela på.
Nej. Jag har inte råd med den.
Du behöver inte betala. Det är en gåva.
-Det är säkert ett fint instrument. -Gratis.
Folk är väldigt generösa.
Men så här är det.
Det är farligt att ha nåt så värdefullt här på gatan...
Oroa dig inte för det, mr Lopez.
Jag har blivit rånad 1 4 gånger.
Jag ska skydda instrumentet med mitt liv.
Det är det jag menar.
Det finns ett ställe
några kvarter bort som heter Lamp.
-Jag kan inte gå dit. -Vänta.
Jag kan inte gå dit.
-De röker. -Jag talade med dem.
-Du får ha cellon där. -De kastar fimpar där.
De gör det bara för att plåga mig.
Så är det. Om du vill spela, måste du göra det där borta.
-Det går inte. -Jo då.
Men du får förstås provspela den här.
-Får jag spela den här? -l några minuter,
sen kör vi den till Lamp.
Att ligga där som ett svin i en filt.
Bara de stora. Bara de stora.
Yo-Yo Ma, Jacqueline du Pré,
och den coolaste av dem alla är
Janos Starker.
Jag måste hartsa stråken. Det är som att mata en papegoja.
En stråke behöver harts liksom en polisbil behöver fångar.
Packa ner den. Vi kör den till Lamp. Där kan du spela mer.
Jag har inte fått lära känna henne än.
-Så... -Visst får du spela.
-Bara inte här. -Det här är perfekt miljö
-för musik. -Det här?
-Nej. -Jo.
Det är en trottoar.
-Vi var överens. -Nej. Du har sönder stallet.
-Du kommer att hälla vatten i den. -Kommer jag?
-Den blir förstörd. -Varför?
-Jag gav dig den. -Den blir förstörd,
-för du har sönder den. -Jag tänker inte...
Du får inte bli dödad för den.
Du kan inte. Låt mig lägga den i väskan.
Gör det då.
Tack.
När man inleder en relation med nån...
-Gör ingen stor grej av det. -Det är det.
Strax är du vid Lamp
och kan fortsätta spela.
-Okej? -Det är en ny relation.
-Den får inte ta slut. -Hittar du dit?
-Det går inte. -Släpp den. Jag kör dig dit.
Jag kan ta den i min kärra.
Vad gör du? Släpp den.
-Öppna fingrarna. -Ser nån...
Ser nån vad han gör?
-Han stjäl den. -Vi... Vi ses där.
Korsningen av San Julian och 6th.
Okej?
-Jag kör. Du kan gå. -Jag hittar dit...
Ska vi ses om en halvtimme?
Jag har knark att sälja.
Nej tack.
Jösses.
Nej tack.
Tennisskor.
Jösses.
En i taget. En i taget.
Langaren. Tio cent.
-Hej, är David här? -Ja.
Jag skulle träffa David.
-Vem? -David.
David? Jag kan hämta honom.
Tack.
David!
Hej.
-Hej. -Hej. Vill du anmäla dig som frivillig?
Steve Lopez, Los Angeles Times.
-Var inte rädd. Kom in. -Tack.
Alla i personalen har nyckel,
så om jag inte är här kan nån annan hämta den åt honom.
-Han kommer snart. -Okej.
Han sa att han skulle komma.
Kan du skriva in dig?
-Visst. -Tack.
-God dag. -Hej. Hur mår du?
Jag är trött. De verkar inte kunna hitta
rätt medicin för mig.
-Förstår du? -Ja.
När de gav mig litium
var liksom en del av hjärnan
i funktion.
Förstår du?
När jag tar litium och så,
försvinner rösterna i mitt huvud.
När de börjar höras
så tystnar de av medicinen.
Jag gillar inte det.
lbland är rösterna en tröst.
När de tröstar mig och jag får litium
har jag inte längre rösterna som tröst.
Förstår du?
Fattar du vad jag menar?
-Får jag sitta här? -Visst.
Okej.
-Jag heter Steve. -Jag också.
Jaså? Hej.
-Du hittade en bra plats. -Ja, just det.
Är du ny personal här eller...
-Nej. Jag bara väntar på nån. -Okej.
Jag försöker ta hand om Leeann.
Han är ljuspunkten i mitt liv. Vi gillar samma saker.
Och vi trivs tillsammans.
Tack, Leeann. Skönt att höra dig säga det.
Jag kallar honom Nasse och sånt.
Fast det är inte snällt, för han är illa däran.
Vi trodde att hans problem var kokain.
-Men han har cancer i bukspottkörteln. -Jaså?
KK är fransk, egyptisk och afro-amerikansk.
Jag är fransyska till en fjärdedel.
Jag kan sjukdomar. Jag vet hur man behandlar dem.
Nu förstår jag folk. Jag kan hjälpa många snabbt
och ge dem tröst.
De har italienska sköterskor, 1,90 långa, på sjukhuset
och en av dem behandlade mig som skit.
Det här är nog den vredens dag som Bibeln talar om,
nån som talar stora och hädiska ord, har det som datorn...
Datorn är förmodligen Vilddjuret.
Min faster fick 16 elchockbehandlingar
för att hon vägrade ligga
med sin sexgalne man.
Han betalade 100 dollar var till horor,
låg med dem och kom hem
och gav min faster en massa sjukdomar.
Jag blev sjuk. Jag jobbade där.
Jag blev jättesjuk en dag. Jag hade infektion i matstrupen.
Grannens hund blev sjuk en dag och det enda jag hade till hands
var ett paket tetracyclin för mina kycklingar.
De hade inte tid att behandla henne just då.
-Du är fantastisk. -De hade redan...
SYNDENS LÖN ÄR DÖDEN
MEN GUDS GÅVA ÄR EVlGT LlV
Jag gillar mig själv Jag gillar mig själv
lskallt! lskallt!
"Points West" av Steve Lopez.
Jag la in Nathaniels nya instrument och väntade.
Femton minuter. Trettio minuter. En timme.
För länge, för vet du vad, dumskalle,
du har en deadline imorgon.
Och en artikel om en kille som inte kommer
är ingen artikel.
Nathaniel. Nathaniel. Nathaniel.
PRÄRlEVARGSURlN
Okej.
ADOPTERA-EN-MOTORVÄG Ateisterna i Los Angeles
Så ni förenas av icke-tro.
-Just det. -Ja.
Har ni icke-möten?
Och icke-gudstjänster?
Vi prövade, men...
-Ni hade inget att prata om. -Nej.
-Nu har vi en webbsajt. -Stiligt.
Nåt annat ni inte tror på?
-Ursäkta. -Ja, faktiskt...
-Ursäkta. -Okej.
-Lopez. -Hör du det här?
Ursäkta, jag hör inte.
Jag sa.: Hör du det här?
Om den här familjen tror att de kan ha en vanlig konversation...
Det här är min lägenhet.
Nathaniel Anthony Ayers Junior. N-A-T-H-A...
-Jag behöver ro för att öva. -Nej, du är bra ändå.
Men jag måste öva så att jag kan vinna.
Man måste vara på topp när man uppträder.
-Hon får inte slå mig. -Han måste öva.
En halvtimme räcker för mig.
En halvtimme.
Nathaniel.
-Nathaniel. -Nathaniel.
-Nathaniel?
-Nathaniel. -Nathaniel.
-Nathaniel Ayers. -Nathaniel.
-Nathaniel Anthony Ayers. -Nathaniel.
-Nathaniel. Nathaniel. -Nathaniel.
-Ayers! -Nathaniel!
Jag mår bra, mamma, jag bara...
-Jag är så stolt över dig, vännen. -Tack.
Jag vet bara inte alltid vad som händer, och...
Det kommer att gå bra.
Det är så skrämmande...
Jag har svårt att skilja mellan saker.
Att hålla saker åtskilda.
Om ni vill ringa, lägg på och ring upp igen.
Om ni behöver hjälp...
-Där är din smärta lagrad. -Nathaniel.
Måla det gult.
-Nathaniel. Nathaniel. -Måla bröstet gult.
Det skyddar mot smärtan.
Nathaniel.
Jag ska skydda dig mot smärtan.
-Jag skyddar dig mot smärtan. -Jag skyddar mot smärtan.
Jag skyddar dig mot smärtan.
Jag skyddar dig från deras ögon och öron.
Nathaniel.
Är stycket för avancerat för dig?
De lyssnar på dig, Nathaniel.
De hör dina tankar, Nathaniel.
-Jag hör dina tankar, Nathaniel. -Skärp dig då.
De hör dina tankar, Nathaniel.
-Tänk inte, Nathaniel. -Takt 1 79, tack.
-Fly, Nathaniel. -Fly, Nathaniel.
-Spring.
Du borde gräva en grop och krypa ner i den.
Spring!
-Du blir aldrig fri. -Du blir aldrig fri.
-Spring! Spring! -Du blir aldrig fri.
-Kvickt som en hare. -Nathaniel.
De hatar dig med sin vita, hjärtlösa vrede.
-Hjärtlösa. -Göm dig.
-Göm dig här. -Hjärtlösa.
Vi ser dig, Nathaniel.
-De ser dig. -Vithet.
-Du kommer aldrig undan. -Vithet.
Du kan inte gömma dig.
-...din vita... -Vithet!
-Du kommer aldrig undan. -Vithet. Vithet.
Vithet.
-Ge mig det, jag vill ut. -Okej.
Detroit? llsketerapi.
Fantastiskt, va?
Verkar jag behöva hantera min ilska?
Ja, när som helst.
Han lugnar ner alla.
-Vad lider han av, schizofreni? -Jag vet inte.
Kontakta psykiatrin och ta reda på det.
Jag litar inte så mycket på diagnoser.
Vad menar du?
Vad jag menar?
Hur hjälper man nån om man inte vet vad han lider av?
Titta på dem.
De har alla fått fler diagnoser än du kan föreställa dig.
Så vitt jag kan se har det inte hjälpt dem.
Men han behöver medicin, eller hur?
Jag ska säga vad han inte behöver.
Ytterligare nån som säger åt honom att han behöver medicin.
Fan också.
-Vart tog han vägen? -Vem?
-Nathaniel. -Fråga inte mig.
-Tack, Steve. -lngen orsak, Steve.
-Fortsätt gå! -Det är en snut där borta.
-Han skjuter negrer. -Har du stålarna?
-Ja, jag har stålarna. -Vänta, vänta.
Hallå, vänta!
Vill du köpa lite godis?
Snuten. Snuten.
Det här är inte...
Han är ingen riktig polis.
Fan. Var är min pistol?
Stick.
Jag gick till biblioteket
för att låna lite noter.
Sonat 1 i F-dur, opus 5,
Sonat 2 i A-dur, opus 69 för stråkkvartett.
Vad hände? Fick nån stryk?
Överdos, tror jag.
Härom kvällen... Nån blev nedslagen där borta
och fick ansiktet sönderslaget. Rena kalabaliken.
Jag fattar inte varför nån gör så.
-Sover du här? -Jag sov på Wall Street förut,
men det var för lortigt där.
Mr Lopez, min vision...
Tyvärr måste jag bli som Beethoven.
Göra som han gjorde och sen dö. Tack, mr Lopez.
Min vision är inget överdrivet,
mest att ta sig över gatan oskadd.
Hedra din fader och din moder,
så fungerar musiken av sig själv.
Det är allt man kan göra.
När man tänker på det
så kan man inte göra mycket annat.
-Vill du ha nåt att dricka? -Nej tack.
Tack.
Jag måste stoppa om killen här, bekvämt och fint.
Lägga kudden där. Se till att hörnet...
Här kan du ligga.
Tänker du ofta på författare, mr Lopez?
Tänker du på författare som jag tänker på musiker?
Skrivandet är mitt levebröd
och det är inte som det en gång var.
Jag älskar att tänka på musiker.
Jag tänker mig Beethoven och Mozart i fönstret där det lyser
och de känner hunger och törst precis som vi.
Det är änglalikt.
Jag tror att dessa Guds barn sover gott inatt.
De sover och drömmer precis som människor.
Fader vår,
som är i himlen,
helgat vare Ditt namn.
Tillkomme Ditt rike,
ske Din vilja
på jorden såsom i himlen.
Giv oss idag vårt dagliga bröd...
Skicka vidare. Det finns massor.
Och förlåt oss våra skulder,
såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Jag kände bara till lite om honom.
Jag såg honom spela violin på en mejerilåda i morgonsolen,
ett mellanting mellan underbarn och vrak.
Varje kväll stoppar min vän Nathaniel undan instrumenten
och sover bland våldsmän och hallickar,
bland fyllon som tuppat av på gatan
medan råttor stora som köttfärslimpor pilar upp ur avloppen för att hitta föda.
...och inled oss icke i frestelse utan fräls oss ifrån ondo.
Ty riket är Ditt,
och makten och härligheten,
i evighet.
l all evighet.
Jag säger att han inte hör hemma här. Han säger att han vill vara här.
Han säger att det är hans eget val.
Ska jag nöja mig med vad han säger eller försöka tvinga honom inomhus?
Vore inte lite tvångsmedel mer humant
än att lämna honom på gatan
mitt i denna koloni av sargade, hjälplösa själar?
Jag hoppas att du kan sova gott, mr Lopez.
Jag hoppas att hela världen sover gott.
Kvällskonsert för råttor och cello
A-D-A-M C-R-A-N-E. Han vill ses.
Vem?